RIM, 67 N. ŠT.
UNIČUJOČ OGENJ SE JE RAZŠIRIL PO MESTU.
CESAR NERON JE KRIVDO PRIPISAL TISTIM, KI SLEDIJO NAUKOM JEZUSA KRISTUSA,
IN ENEMU OD NJIHOVIH VODIJ, SAVLU IZ TARZA,
KI GA RIMSKI SVET POZNA KOT PAVLA.
KRISTJANE VRŽEJO V NERONOV KRVAVI CIRKUS
ALI PA JIH ZAŽGEJO KOT RIMSKE SVEČE, DA OSVETLJUJEJO ULICE.
Ni nič drugega?
KO LUKA IZVE ZA PAVLOVO PRIDRŽANJE, SKRIVAJ PRIDE V RIM,
DA BI UJEL ŠE ZADNJE DROBCE NJEGOVE MODROSTI.
Pred dvema tednoma je bil v mojo garnizijo dodeljen neki mož.
Zelo dober je z mečem.
Ja, dobro je vedeti.
Imaš še več mož?
Seveda.
Neron, zaščitnik Rima.
Naj bo središče vašega doma.
Naš blagoslovljeni cesar Neron, zaščitnik Rima.
Ja, dobro je. Za vas.
Močan, zdrav, dobri zobje.
Dobro ti bo služil.
Želiš družbo?
Poglej, Luka je. -O kom govoriš?
Je to Luka?
Hvaljen bodi Bog.
Luka je.
Luka?
Priscila.
Hvala, Evbul. -Seveda.
Luka.
Hvaljen bodi Bog.
Skrbelo nas je že.
Pri vratih sem moral čakati dlje, kot sem pričakoval,
a zdaj smo tu,
na tem kraju. Toliko ljudi je.
V požaru jih je toliko izgubilo domove,
drugim so grozili sosedje, preganjali so jih na ulici.
Pridi. Akvila je notri.
Akvila.
Luka. Kakšno veselje za te utrujene oči.
Lepo te je videti, brat.
Vse, kar si uredil, je bilo odlično.
Strašni časi so. Nismo smeli tvegati.
Vem. Tvoja pisma, ki so prispela do nas, so naši skupnosti strla srce,
zato smo naredili nabirko.
Ni toliko, kot sem upal.
Hrane in zalog nam zmanjkuje.
Hvaležni smo za vsak kovanec.
Tarkvinij, vprašaj Herodiona in Rufa,
kaj najbolj nujno potrebujemo. Pojdi.
Tarkvinij? Tako mlad je za ukaze.
Zvest je. Rimski fantič je.
V požarih je izgubil starše.
Vzela sva ga k sebi. To je Kasij, njegov bratranec.
Pridružil se je, ko je slišal, kaj počne naša skupnost.
Kmalu zatem je bil krščen.
Akvila, so vsi tukaj vredni zaupanja?
Zaupamo v Boga.
Pridi, jejva. Najbrž si sestradan.
Tvoja kuha?
Ne vem, če sem tako lačen.
Zdaj nad mestom visi tema,
ki je ni bilo, ko sva bila s Pavlom nazadnje tu.
Neronova krutost se je povečala.
Vedno pogosteje prireja svoje cirkuške igre.
Može, žene in otroke
raztrgajo divje zveri, množica pa se smeje.
Mojbog.
Neron pravi, da želi Rimljanom pokazati,
da so bili ti privrženci Kristusa krivi za to,
da je pol mesta pogorelo do tal.
Kaj pa naši bratje in sestre, ki jim daješ zavetje tu?
Kako dolgo jih še lahko skrivaš?
Ne vemo, Luka.
Na razpotju smo.
Ne vemo, ali naj verujemo in nadaljujemo tu
ali pa vso skupnost preselimo iz Rima.
Priscila...
Če je preganjanje tako hudo, zakaj bi ostali?
Ljudje so obupani.
Mi smo edina preostala luč v tem mestu.
A če ostanemo,
bomo ogrozili veliko življenj.
Tu je veliko družin.
Ko boš govoril s Pavlom, bo morda... -Ja.
Ja, osvetlil bo to.
Vedel bo, kaj narediti.
Hvaležni bomo.
Luka.
Vem, da potrebuješ počitek,
a tu je veliko ljudi, ki potrebujejo zdravnika.
Pelji me k njim.
ZAPOR MAMERTINE RIM
Vzemi ta apnenec, dajmo!
Dajmo, zmigaj se!
Dovolj.
Dvigni ga.
Dajmo. Vstani.
Pavel iz Tarza.
Mož, odgovoren za to, da je pol Rima pogorelo.
Več sem pričakoval.
Vsaj nekoga, ki lahko pokončno stoji.
Mavricij Gallas sem,
poveljnik tretje rimske legije.
In zdaj prefekt zapora Mamertine.
"Njegova visokost, cesar Neron, te s tem odlokom razglaša
"za podkupljivca in sleparja,
"obtožen pa si tudi izdaje.
"Za ta zločin sledi smrtna kazen z obglavljenjem
"po odloku cesarja Nerona. "
Do takrat boš ostal sam v temi.
Še 20 udarcev z bičem za starca.
Ponarejeni rimski dokumenti.
Uporabi jih, če te v mestu ustavijo stražarji.
Če jih le ošinejo pogledom, bodo šli dalje,
če jih pozorneje pogledajo, boš pa mrtev.
Razumem.
To je znak.
Naj te spremlja Gospodov mir, brat.
Potreboval ga bom.
Ne pozabi,
nazaj ven boš šel samo, če jaz tako odločim.
Vsekakor si mogočen mož.
Vrnil se bom, preden se konča nočna straža.
Pozdravljen, brat.
Brat.
Luka.
Mar sanjam?
Ne.
Tukaj sem.
Hvaljen bodi Bog.
-Sveže rane imaš.
Vstani.
Lahko sediš?
Sedi.
Ja.
Nisem pričakoval, da bom v tem življenju še ugledal tvoj obraz.
Enako velja zame.
Cena za to, da si prišel sem, je morala biti visoka.
Denar bi zagotovo lahko koristneje porabili
za naše brate in sestre.
Morda.
A v skupnostih ni bilo niti enega glasu proti,
celo Korintčani so radodarno darovali, če lahko verjameš. Oprosti.
Hvaležen sem.
Za temi zidovi sem postal starec.
Vsaka kost ječi od bolečine.
Moj vid je še bolj oslabel.
Nehaj se pritoževati.
Imam nove halje
in svežo vodo za kopel.
Čist starec boš.
Lepo, da si bil zaposlen, medtem ko me ni bilo.
Znova so te aretirali,
znova si izzival Nerona,
hkrati pa si še našel čas, da si požgal pol Rima.
Odlično, starec.
Izvedel sem za tvoje sojenje na forumu.
Vem, da si bil sam.
Veš, da te ne bi nikoli zapustil.
Zdaj si tu.
Res je.
Povej mi dobre novice, ki me bodo držale pokonci.
Dobre novice prihajajo s Krete in iz Efeza.
Tit in Timotej sta utišala lažne učitelje
in razširila dobri nauk.
Kakšne pa so novice iz tega mesta?
Rim je prekrit s krvjo naših bratov in sester.
Akvilo in Priscilo čaka
težka odločitev, ali naj ostanejo ali zbežijo.
Pavel, o mnogih stvareh morava govoriti,
a rimske skupnosti potrebujejo...
V tem trenutku potrebujejo modrost.
Kakšno modrost jim lahko dam?
Šel sem desno, Kristus pa me je poslal levo.
Šel sem levo,
a me je Kristus potisnil desno.
Veliko stvari obžalujem,
naredil sem veliko napak, a vse, kar sem naredil,
sem naredil za Kristusa.
Pojdi.
Kmalu se vrnem.
Fizično je zlomljen,
a prepirljiva stara duša ostaja polna upanja in prepričanja.
Ta novica je dobrodošla.
Molila sem, da ga samota ne bo zlomila.
Ni zlomljen,
a spopada se z mislijo,
da je njegovo delo za Kristusa prišlo h koncu.
Pavel je hvaležen, ker sta tvegala svoji življenji za to skupnost.
Je o tem povedal kaj modrega?
Želi, da sama spoznata,
kam vaju kliče Kristus.
Nič natančnejših navodil?
Ne.
Samo to, da za primer daje svoje življenje.
Danes je veliko bolje z njim.
Videti je...
Izvoli, spij.
Pomagalo bo pri bolečini.
Priscila?
Priscila!
-Tukaj sem.
Oktavija? Kaj se je zgodilo?
Takšno sem jo našel tavati po ulici.
Sedi.
Sedi, sedi.
Kje si ranjena?
Kje? -Oktavija, kje si ranjena?
Kje si...
Ubili so mojega moža.
In mojega sinka.
Razbili so vrata!
Že prej bi morali priti sem.
Krvaviš. Kje si ranjena?
To ni moja kri.
To je...
To je kri mojega sinka.
Pelji jo noter, stran od oči drugih, prosim.
Pridi. Na varnem si.
Ne, ne. -Pridi. Pridi.
Vsi so gledali to ubogo žensko,
prekrito s krvjo njene družine,
ki so jo pravkar poklali.
Na obrazih se jim je zrcalil velik strah.
Kristus je obljubil,
da pridejo ti težki časi.
Veš, da boš umrl tu v Rimu.
A si prepričan o resnici.
Poznam tistega, v katerega verujem.
In prepričan sem o sreči na kraju,
kamor grem.
Ja, a v drugih ne vidim enakega prepričanja, Pavel.
Ti možje, te žene, ti otroci.
Ne morem popraviti njihove vere.
Lahko navdihneš njihovo vero,
tako kot so jo tvoja pisma vedno.
Želiš, da napišem še eno pismo?
Čas je, da poženeva kri po žilah.
Pot se širi.
Zdaj imamo može, žene in otroke, ki te nikoli niso spoznali,
ki te nikoli ne bodo spoznali,
zato mora obstajati zapis o teh dejanjih.
Zato sem se tudi lotil zapisa
o našem Gospodu Jezusu Kristusu za Teofila.
Zato da bi poznal zgodbo o Kristusu.
Zdaj morajo ljudje izvedeti za tvojo zgodbo.
Tvegaš, da bodo ljudje prej gledali k meni
kot h Kristusu.
Pavel.
Ne, tvoja gotovost je tista, ki odpira vrata h Kristusu.
Kristusa nisem nikoli spoznal,
a tistega dne, ko sem slišal tvojo pridigo v Troadi,
mojbog, sem v tebi videl Kristusa.
Zapustil sem družino in prijatelje, vse življenje sem pustil za sabo.
Bi pisal tukaj?
Kaj si rekel?
Bi pisal tukaj?
Ja.
Sem bi lahko pritihotapil potrebščine.
To ni kot najin zadnji obisk Rima.
Če bi te ujeli z dokumenti,
ki bi jih nesel iz zapora,
bi to pomenilo gotovo smrt.
Grk. Vstani.
Ljudje običajno skušajo pobegniti iz tega zapora,
ne pa vlomiti vanj.
Pravijo, da si zdravnik. -Drži.
Imaš prijatelje na precej visokih položajih za zdravnika.
Še posebej za grškega zdravnika.
Cesarje razglasil, da je krščanstvo prepovedan kult,
Pavel iz Tarza pa glavni kršitelj.
Veš, da tvegaš smrt,
a vseeno si ti, grški kristjan,
pogumno vkorakal v rimski zapor.
Pogumno si vkorakal v moj zapor.
Opravičujem se...
Prefekt.
Kot ste rekli, imam prijatelje na visokih položajih.
Poznam može, ki ti delajo usluge.
Dobri možje so,
ki so se borili in krvaveli za Rim in njegove bogove.
Samo zato bom upošteval to prošnjo.
Hvaležen sem za to.
Pospremite Grka nazaj na ulico.
Seveda mora še vedno tvegati tam zunaj.
Kaj delaš tu? -Samo mimo grem.
Seveda. -Samo mimo grem.
Poglejmo te dokumente.
Nikoli ne bi izdal naših bogov. Nikoli.
Kaj res? -Nikoli ne bi izdal naših bogov.
Dobro. -Hej, ti. Pridi sem.
Ti, ven.
Pokaži mi dokumente.
Prisežem, da bom povedal ostalim.
In kaj boš ukrenil?
Kaj? Zakaj to omenjaš? -Pojdi stran od mene, prav?
Ti pojdi stran od mene! -To je...
Zažgite ga!
Več olja!
Tu je tvoja bakla.
Kot sveča.
Vidiš to?
Živega ga zažgite.
Pa zdaj moli k svojemu bogu. -Ne. Ne.
Izdajalec.
Hočemo slišati tvoje krike!
Akvila.
Zbudila sem se. Ni te bilo.
Nisem mogel spati.
Luka se je vrnil. Na varnem je.
Dobro.
To je dobro.
To mesto sva ljubila, kot bi bilo najino.
Vidim samo to, kar je nastalo iz njega.
Neronov Rim.
Neronova norost.
Minilo bo.
Ne more biti večno cesar.
Koliko ljudi bo še umrlo do takrat?
Ta odločitev me močno teži.
Molitev mi ne da modrosti.
Če ostaneva, bodo ogrožena življenja vseh bratov in sester,
ki so pod to streho.
In če odideva, koliko ljudi, ki se zanašajo na naju,
bova obsodila na strašno usodo?
Kristus je bil jasen, ko je rekel,
da naju pošilja med volkove.
Rekel nama je tudi, naj bova modra kot kači.
In neškodljiva kot golobici.
Kot je rekel Pavel,
vsak mora sprejeti svojo odločitev.
Ljubi te ljudi.
Kot bi bili njeni otroci.
A vseeno v svojem srcu še najde prostor za vse tiste,
ki so izgubljeni v Rimu.
Zame to ni tako lahko.
Akvila, zjutraj sem videl, kako so nekoga zažgali.
Moža, ki sem se ga spomnil od tukaj.
Nekoga, ki sem mu pomagal.
Ničesar nisem storil.
Ne čutim ljubezni do teh Rimljanov.
To zlo zame nima smisla.
Prosili so nas, da ustvarimo skupnost...
Prosili so nas, da v tem mestu ustvarimo skupnost,
ki bo pridigala evangelij Jezusa Kristusa,
ki bo ljubila to mesto,
a ne vidim več jasnega odgovora, kakšna naj bo pot naprej.
Kaj pravi Pavel?
Da je to nekaj,
kar je prepuščeno vsakemu možu in ženi
v njunih mislih in molitvah.
Nekateri imate družine, otroke.
Razumem, če jih želite zaščititi ali se čutite poklicane, da ostanete.
Tvegano je že, če se skuša le eden od nas pretihotapiti skozi vrata.
Kako naj bi vsi prišli ven?
Evbula sem prosil, da najde način.
Pod novim mestom leži star akvadukt.
Že dolgo je zakopan in pozabljen.
Vhod v te tunele leži pod posestvom,
ki pripada trem bogatim rimskim družinam.
Zakaj bi nam pomagali?
Ker vedo, da je Neron odgovoren za to,
da je pol njihovega mesta pogorelo.
Hočejo, da tiran umre,
Rim pa se vrne ljudem.
Morda imamo pomoč,
a ne delajte si utvar,
da bo to lahek podvig.
Kam bomo šli? -V Efez.
Timotej je tam, dobrodošli bomo.
Grki so veliko bolj strpni do nas.
Bili smo Rimljani, preden smo postali kristjani.
To je naš dom.
Te odločitve ne sprejemam zlahka.
A menim, da lahko izven Rima naredimo več dobrega.
Akvila ima prav.
A mislim, da je nekaj dobrega tudi v tem, da ostanemo.
Res je, Rim ni bil še nikoli bolj temačen.
Pa se ne bo pogreznil v popolno temo, če ga zapustimo?
Kdo bi sprejel Tarkvinija?
Veste, kaj se zgodi s sirotami v tem mestu.
Na ulicah jih prepustijo smrti.
Ali pa so prisiljene v prostitucijo v templjih.
Na ulicah so vdove,
ki moledujejo za kovance, da bi lahko nahranile otroke.
Če jih zapustimo,
kdo jih bo hranil?
Komu bo mar?
Za smrti v moji družini je kriv Neron, ne Rim.
Akvila govori o tistih, ki želijo strmoglaviti Nerona.
Niso to naši zavezniki?
Tako je. Zavezniki smo.
Pomislite, koliko dobrega lahko storimo,
ko se bo Rim izvil iz Neronovega prijema.
Ni lahkih odgovorov.
Zaupajte, da vam bo Bog pokazal pot.
Najtežji del bo novico prenesti družinam,
da bodo odprle tunele nekje, kjer bomo neopaženi.
Nekdo bo moral iti na Palatinski grič, a to je...
To je skoraj nemogoče.
Neron tem ljudem ne zaupa. Povsod ima oči.
Jaz bom šel.
Ne, Tarkvinij.
Lahko grem, Mislili bodo, da sem sirota, berač.
Nihče se ne bo oziral name.
Rad bi pomagal.
Tarkvinij, pridi sem.
Nesi to našim rimskim prijateljem
in jim povej, da hvaležno sprejemamo njihovo pomoč.
Zelo pogumen fant si.
Prosim, bodi previden.
Prav?
Pojdi.
Varno pot.
Blagoslovljen bodi, sin. -Hvala.
Pazi nase.
Srečno.
-Pojdi v miru.
Vem, da zmoreš. -Ja.
Bodi močan. -Bom.
Ponosen sem nate. Pojdi. -Hvala.
Moje življenje se ni začelo s sovraštvom.
Iz otroštva se ne spomnim tega občutka.
Vedno se mi je zdelo, da sem bolj ovca med volkovi.
Nedolžen kot golobica.
Bil sem v templju, kjer sem se postil in molil.
Štefan je bil zunaj na ulicah,
pomagal je vdovam in sirotam,
pridigal o resnici pijancem
in pohabljenim.
Jaz nisem prekršil stare postave Izraela,
Štefan pa je zagrešil bogokletstvo na sami sveti Božji zemlji.
In kaj si naredil?
Razširili smo laži
in ustvarili razburjenje, zaradi katerega je dobil sojenje.
In kaj je rekel?
Da je Jezus Mesija.
In da božji tempelj ni več edini kraj,
kjer je moč častiti Boga.
Bogokletstvo.
Njegove zadnje besede sem slišal kljub rjovenju množice.
"Gospod Jezus, sprejmi mojega duha.
"Gospod, ne prištevaj jim tega greha. "
Celo v smrti še zadnje bogokletstvo na njegovih ustnicah.
V tistem trenutku sem se zaobljubil, da bom uničil vse,
ki o tem Jezusu iz Nazareta govorijo kot o Mesiji.
Tvoja milost je dovolj.
Tu se ne da priti preko zidu. Nikoli.
Poročila zadnje noči. -In Grk?
Še enkrat je prišel in odšel.
Kaj veš o Pavlu iz Tarza?
Kroži mnogo govoric.
Čarodej. Bog.
Norec.
Zakaj ga tisti Grk obiskuje v tisti nagnusni jami?
Nekaj mu narekuje.
Pismo?
Zgodbo.
Njeno stanje se ni izboljšalo.
Ozdravela bo.
In če ne bo?
Savel... Savel...
Savel... Savel... Savel...
Savel... Savel...
Savel...
Savel,
zakaj me preganjaš?
Pavel. Pavel.
Pavel.
Daj mi roko.
Vpil si.
V tej temi se priplazi hudič.
Posmehuje se mi...
Dan in noč...
Opominja me na grozen trn v mojem mesu.
Straši me lastna podoba iz otroštva.
Rad bi ga posvaril glede poti, ki jo bo ubral.
Vsa ta leta sem imel videnje o njih.
Vidim jih,
kako nekje
čakajo...
A tega kraja ne poznam.
Njegov pomen se mi nikoli ni razkril.
Muza trpljenja, hudič šepeta,
da niso našli miru...
Niso našli veselja.
Spominjala sem se Caelie, ko je bila majhna.
Sedela je ob oknu
in gledala vrabčke,
kako so prepevali in letali po vrtu.
Če bi ji pustila, bi tam sedela ves dan.
Se spomniš naše hiše pred požari?
Svetloba, ki je sijala skozi okna...
Rože, drevesa na vrtu.
Bila sem plemkinja.
Žena rimskega junaka.
To je Neronova norost.
Ne krivim Nerona.
Nič ne pomaga, da hodiš naokoli,
kot da so jo bogovi že vzeli.
Se ti ne zdi, da jih jeziš, ko se obnašaš, kot da ne zmorejo zdraviti?
Vsak dan zvesto opravljam daritve.
Moja vest je čista.
Mislim, da nisem jaz tista, ki je bogovi ne poslušajo.
Tukaj je.
Mavricij...
Tvoja mrkost bo kriva, da bo ta ljubka deklina dražja,
kot bi morala biti.
Naj ti naročim eno. Elizij. -Publij.
Hvala, ne.
Kar pojdi.
Kako je življenje v zaporu?
Dobro veš, da je sramotno.
Črn madež sramote za mojo hišo in družino.
Dvajset let služenja Rimu,
tveganja življenja, da sem si prislužil državljanstvo,
zdaj pa sem prisiljen opravljati delo lenobnega sluge,
medtem ko se Neron posmehuje vsemu, kar Rim predstavlja.
Težki časi so, prijatelj moj.
Zato pa nam bogovi ne razkrijejo dne naše smrti,
da lahko uživamo v življenju.
Žal mi je.
Prijatelj, kako je s tvojo hčerko?
Vsak dan slabše.
Darujem Boni Dei, a ne odgovori.
Potem daruj Carni ali Meditrini
in Felicitas, Fortuni...
Juno, Liberi, Sorsu, Spes, Trivii.
Na stotine bogov lahko pomaga.
Pavel iz Tarza je med mojimi zaporniki.
Tisti, ki je odgovoren za požig Rima?
Samo Neronov grešni kozel je.
Kaj zares veš o teh kristjanih?
Redko jih vidim na krajih, ki jih obiskujem.
Vem pa, da so čudno naklonjeni
ubogim vdovam in grdim sirotam.
A če bi rad vedel, kaj si o njih mislijo bogovi,
se samo ozri naokoli.
Videl boš, da niso primerni niti za to, da osvetljujejo ulice Rima.
Neki Grk prihaja in odhaja
in zapisuje nekakšna pisma.
Mavricij, skisalo se ti je
v temi tistega zapora.
Kaj, če bi zasegel tista pisma
in našel nekaj, kar koli, kar je povezano z zločini,
ki jih je obtožen? -Neron ne potrebuje dokazov.
Atentat je v zraku.
Pol mesta verjame, da je Neron sam zanetil požare.
A če bi mu prinesel nekaj,
kar bi dokazalo, da je ta kristjan koval zaroto
in požgal Rim, bi bil v Neronovih očeh junak,
najbolj spoštovan človek v Rimu.
Mavricij, pomisli na hčer.
Koliko bolj bi bogovi prisluhnili,
če bi sam cesar opravil daritev zanjo?
Je res, da je videl Mesijo?
Pavel.
Kje je Luka? Luka!
Evbul! Izprazni mizo! Takoj!
Akvila.
Previdno. Sem ga položi.
Našel sem ga na ulici.
Pravijo, da so ga pretepli vojaki,
potem ko je zapustil Palatinski grič.
Ne!
Ne. Ne.
To prinese zaupanje v Boga.
Moramo se maščevati za to kruto dejanje.
Mnogim od nas ne ostane več veliko časa v tem mestu.
Zdaj moramo ostati močni. -Ostati močni?
Smo torej kot bolni psi?
Nič ne naredimo za svojo obrambo,
medtem ko nas preganjajo iz mesta, da bi nas potem polovili
in pobili. -Kasij!
Razumeva tvojo jezo.
Tarkvinij nama je bil kot sin.
Ne bi ga smela pustiti.
Zakaj krivite sebe,
ne pa tistih, ki so ga umorili?
Koga so vam še vzeli?
Ta ženska je prišla k vama,
prekrita s krvjo svojega otroka.
In kaj bi ti storil, Kasij?
Povej mi. Kaj bi storil?
Naredimo jim, kar oni počnejo nam.
Ja.
Umorimo jih v zavetju teme!
S tabo sem, Kasij! -Zanetimo požar in jih zažgimo,
medtem ko spijo v svojih domovih!
Govoriš, kot da tvoja ušesa še nikoli niso slišala
Kristusovih besed.
Nikoli nisi hodil s Kristusom!
Kako lahko trdiš, da bi tako govoril,
če bi se soočil z zlom, kot je Neron? -Tišina!
Miren bodi.
Nihče od nas tukaj ni hodil s Kristusom.
Toda Pavel mu sledi dlje kot vsi mi.
Videl sem, kako so ga pretepli,
videl sem, kako so ga kamenjali in bičali,
a nikoli ni dvignil niti prsta proti svojim zatiralcem.
Naj vas spremlja mir, kajti živimo na tem svetu,
a se ne vojskujemo, kot se vojskuje svet.
Mir se začne s tabo, Kasij.
Ljubezen je edina prava pot.
Bil je neki rimski fantič, Tarkvinij.
Sinoči so ga ubili na ulici.
Skupnost ga je ljubila.
Večina zaupa Poti.
Toda ima bratranca, ki...
Seje razkol, Pavel.
Ta vedno večja skupina mladeničev, ki...
Hočejo povračilne ukrepe.
Hočejo maščevanje.
Na zlo ne moremo odgovoriti z zlom.
Zlo lahko premagamo le z dobrim.
A če pomisliš, kaj vse so prestali,
jih res lahko obsojaš za njihov odziv, Pavel?
Kaj si jim rekel?
Da je ljubezen edina prava pot.
In po vsem, kar si videl,
tega še vedno ne verjameš?
Česa takega še nisem videl.
Mojbog.
Ta svet je v primežu zla.
To je Neronov cirkus.
Strastno sovraštvo je.
Kri teče po ulicah,
vdove in sirote stradajo do smrti.
Dojenčki, rojeni z najmanjšo napako,
so odstranjeni, ubiti, zavrženi.
Ta svet
ne ve nič o ljubezni.
Torej bi obupal nad svetom,
ko pa Kristus ni obupal nad nami? -Zakaj ne?
Ne! -Zakaj ne?
Ljubezen je edina prava pot.
Ljubezen, ki dolgo trpi.
Ljubezen, ki je prijazna,
ki ne zavida, ki ni ponosna.
Ljubezen, ki ne sramoti,
ki ne išče ničesar zase.
Ljubezen, ki se ne ujezi zlahka.
Ljubezen, ki uživa v resnici.
Ljubezen, ki nikoli ne uživa v zlu.
Ljubezen, ki ščiti,
verjame, upa,
prenese vse.
Takšna ljubezen.
Daj mi roko.
Razumeš?
Potem to zapiši.
Tudi jaz sem nekoč želel maščevanje,
kot ga želijo Kasij in ti mladeniči.
To pot uničenja poznam bolje kot kdor koli drug.
Sovražil sem privržence Kristusa.
Lovil sem jih kot divje živali.
In ko so pobegnili iz Jeruzalema,
sem šel v tempelj k velikim duhovnikom,
da bi dobil dovoljenje za odhod v Damask,
kjer bi aretiral vse, ki so sledili Poti.
Bil sem odločen, da bom Božja roka pravice.
Njegov bes.
Verjel si, da to počneš
iz ljubezni do Boga.
Slepa ljubezen.
Poznal sem le zakon.
Če voda teče
po gori navzdol, kaj razen čudeža lahko povzroči,
da bo tekla navzgor?
Cesta v Damask je bila
tvoj čudež.
Ja.
Cesta v Damask.
Savel... Savel...
Zakaj me preganjaš?
Kdo si, Gospod?
Jaz sem Jezus,
ki ga ti preganjaš.
Kaj se dogaja? Kaj se je zgodilo?
Nič ne vidi.
Sem. Položite ga sem.
Na cesti se je nekaj zgodilo.
Bilo je podobno luči.
In slišal se je glas, glas kot...
Kot grom.
Padel je na kolena, kot bi ga spodsekali.
In vpil je besede...
"Kdo si, Gospod?"
Vso pot sem je na glas govoril,
da je Jezus Mesija.
Savel iz Tarza,
me slišiš?
Ananija?
Veš, kdo sem?
Gospod mi je pokazal videnje, da boš prišel k meni.
Pravijo,
da se ti je zmešalo,
da že tri dni nisi nič jedel
ali pil.
Tvoja dejanja proti Kristusovim privržencem
in vse hudo, ki si ga povzročil,
so dobro znani.
Vem, da si prišel sem s pooblastilom velikih duhovnikov,
da aretiraš vse, ki kličejo k Bogu.
Klavrn človek sem.
Zaslužim si smrt.
Ja.
Vsi si jo zaslužimo.
Toda
Kristus
nas je osvobodil.
Brat Savel,
Gospod Jezus,
ki se ti je prikazal na cesti na poti sem,
me je poslal, da boš spet videl
in da te napolni
Sveti duh.
Brat Savel,
prejmi svoj vid.
Vse v tvojem življenju se je spremenilo,
a vseeno si nadaljeval.
Tri leta v Arabiji.
Zakaj?
Peter in ostali so tri leta preživeli s Kristusom.
Jaz sem moral ravnati enako.
Moral sem se naučiti moliti,
govoriti.
Ljubiti.
Dobro, starec.
Povej mi vse, kar je sledilo.
Zapornik, na noge.
Tudi Grk.
Gospod.
Stol, morda?
Stal bom.
Prepoznam tvoj način stanja.
Tako stoji človek, ki so ga nenehno bičali.
Pravijo, da se hrbtenica ukrivi in se ne zaceli pravilno.
Imam prav?
Prav imate.
Gotovo se zavedaš odgovornosti,
ki jo nosim za pridržanje vsakega zapornika tukaj.
Zavedam se, da vas in vaše može čaka smrt, če izgubite zapornika.
Tako je.
Potem razumeš mojo trenutno skrb.
Prefekt, ali mislite, da kujeva načrt za pobeg?
No, mož, obtožen požiga Rima,
se z Grkom skrivaj sestaja po cele noči.
Morda ne načrtujeta le pobega,
ampak upor.
S kakšnim namenom? -Maščevanje.
Privržence vajinega kulta pretepajo, posiljujejo in ubijajo za zabavo.
Zavoljo Boga se vse dni soočamo s smrtjo,
da smo videti kot ovce, ki gredo v zakol.
Celo ovce se bodo uprle, če bodo dovolj močno prebičane.
Ali mislite, da sem prišel v Rim proti svoji volji?
Da sem v tej celici po naključju?
Okoliščine tvojega prihoda me ne zanimajo.
Zanimajo me dokumenti,
ki nastajajo v osrčju mojega zapora.
Glede na to, kaj bom našel, bom odločil, kako bomo ukrepali.
Grka obravnavajte kot grožnjo Rimu, dokler ne dokažemo drugače.
Dajte ga v temo skupaj s pridigarjem.
Nič bolje ji ni.
Ni pomembno, koliko stane, plačal bom.
Ne gre za to.
Za to bolezen gre, kar koli že je.
Še nikoli nisem videl česa takega.
Prosim.
Razumem tvojo bolečino, Kasij. -Razumeš?
Ne govori tega. -A Kristus je govoril o ljubezni
in miru in potrpljenju. -Nič ne razumeš.
Odgovarjaš v mesu. -Ljudje vsak dan
umirajo zaradi nas.
Izgubil sem celo družino!
Družino? Govoriš o družini? -Ja. O svoji družini.
Poslušaj me! Jaz imam še vedno svojo družino.
Ne bom ogrozil njihovih življenj
zaradi neumnega načrta! -Strahopetec!
Pomisli na svojo družino!
Ne! Ne! Ne! -Kaj bi pa ti storil?
Ne! Bodita tišja!
Luka so vrgli v zapor.
Kaj? -Zaradi zarote.
Kaj si rekel?
Luka so vrgli v zapor.
Zbral sem može, ki so pripravljeni napasti zapor in ju osvoboditi.
S kakšnim namenom, Kasij? -Pravica.
Pravica?
Pomisli, kako trapast bo videti Neron, če izgubi moža,
ki ga je obtožil, da je požgal Rim. -Ne.
Če vas ujamejo, bodo prišli po vse nas.
Poslušaj me. Prosim. -Točno tako.
Poslušajte me! Lahko se povežemo
s temi močnimi družinami, da strmoglavimo Nerona.
Rimu lahko prinesemo mir, če mu bomo vladali.
Kristus nas je prosil, naj skrbimo za svet, ne pa mu vladamo.
Pozorno poslušaj.
Vsi me pozorno poslušajte.
Nekateri od vas morda želite ostati v mestu,
nekateri pa želite oditi.
Toda če kdo od vas...
Če kdo od vas prime za orožje,
zanj ni mesta v tej skupnosti.
Kasij in ostali so se končno pomirili.
Ves čas mislim na Tarkvinija.
Ubogi fant.
Midva sva ga poslala tja, Akvila.
Vem. Sebe krivim.
Jaz bi moral iti.
Toliko smo jih izgubili, Priscila.
Ne morem prenesti, da izgubimo še koga.
Mislim, da je čas za odhod iz Rima z zavedanjem,
da smo lahko drugje varnejši in lahko bolje služimo.
Molim, da bo Bog skozi to naredil kaj dobrega.
In jaz molim, da mi boš odpustil,
ker menim, da naju Bog kliče na različni poti.
Vem, vem...
Vem, da ljubiš to mesto in tukajšnje ljudi.
To je del tebe. Razumem.
Dajem ti svoj blagoslov.
Moram reči,
da sem raje obiskoval tisto očarljivo najeto vilo,
ko si bil nazadnje ujetnik v Rimu,
kot pa to ljubko peklensko luknjo.
Ali kdaj pogrešaš potovanje?
Saj se šališ.
Veš, da sem imel krasno življenje, preden sem te spoznal.
Tvoja neomajna predanost
mi je dajala zagon v mnogih mrzlih, klavrnih nočeh
v divjini,
ko nam je krulilo v želodcih,
noge in hrbti pa so nas strašno boleli.
Sredi noči si pel tiste grozne pesmi.
Oprosti, bile so iz časa mojega otroštva.
Vedno znova sem ti govoril, da me samo to uspava.
Pel si še bolj visoko kot Timotejeva mati.
Nikoli je nisem spoznal.
Je tudi ona tako dobro pela?
In Petrovo smrčanje.
Tega ne bova pogrešala. -Tega ne bova pogrešala.
To so bili res
klavrni dnevi, ko sem bil s tabo.
Kako jih pogrešam.
Hvalim Boga, ker te je pripeljal v moje življenje, brat.
Ne vem, kje bi bil brez tebe.
Glede na malarijo in izgubo krvi
bi bil zagotovo mrtev.
Luka, ne.
Precej dolgočasno je.
Samo o človeku, ki hodi naokoli in ima dolge govore.
Edina zanimiva stvar je kamenjanje tega možaka.
Mavricij...
O tem človeku sem slišal nezaslišane govorice.
Da čara s temnimi silami,
obvladuje kače in demone,
da je sposoben ozdraviti pohabljene
samo z dotikom svojega plašča.
Zdravilec?
Hočem reči, da ne določiš nekoga za vodjo le zato,
ker se je spotaknil in padel na cesti,
potem pa malce potoval naokoli
in povedal nekaj stvari.
V tej zgodbi mora biti nekaj več.
Moraš ga pripraviti, da nekaj prizna.
Kaj še lahko reče, česar ni povedal že na sojenju?
Človek, ki mu sodijo, bo rekel vse, da si reši kožo.
Toda bil je obsojen. Usmrčen bo.
Nihče ne želi zapustiti tega življenja brez dediščine,
brez hvaljenja o svojih veličastnih dejanjih,
da se ga bo lahko svet večno spominjal.
Izkoristi njegovo aroganco.
Morda.
Sem prihajam, da najdem mir.
Rima se ne vidi.
Ne vidi se, kaj se je zgodilo s tem veličastnim mestom.
Narobe sem te presodil.
Si bolj vojak kot pa pridigar.
Zelo krvave roke imaš.
Grehi preteklega življenja,
očiščeni po milosti Božji.
Greh, milost, usmiljenje.
Tvoje filozofske pisarije mi ne povedo nič o tem,
zakaj te kristjani vidijo kot svojega vodjo
in zakaj te je Neron izpostavil kot glavnega sovražnika Rima.
Mislim, da že poznate resnico,
da mi nismo bili odgovorni za požare.
Zakaj pa te je Neron tega obtožil?
Na ulicah kroži ogromno govoric o tvojih močeh.
Morda so te nadnaravne reči tiste,
ki se Neronu zdijo takšna grožnja.
Nimam moči.
Potem zgodbe ne držijo?
Vse držijo.
Zakaj pa se tvoji ljudje hvalijo s tvojimi močmi?
Teh stvari nikoli nisem govoril, da bi se hvalil.
Hvalim se le s svojo šibkostjo,
da bi lahko Božja moč počivala na meni.
Le redki možje priznajo šibkost.
In z njo se gotovo nihče ne hvali.
Z veseljem se hvalim z njo,
kajti ta moč je vtkana v šibkost.
Domnevam, da si obogatel.
Posest.
Vpliv med tvojimi ljudmi.
Morda je to vzbudilo Neronovo ljubosumje.
Za svoje delo za Kristusa nisem nikoli vzel niti kovanca.
Zares?
Dobra novica o odrešitvi je brezplačna.
Brezplačno mi je bila dana
in brezplačno jo dajem drugim.
Torej imaš določene moči,
a trdiš, da jih ne smeš uporabljati.
Izvajal si čudežne stvari, a se ne hvališ, da bi dosegel slavo.
Za svoje delo nisi plačan.
Ne zveniš kot vodja, ampak kot suženj.
Suženj, ki je bil osvobojen.
Rimljani smo. Mi smo že svobodni.
Vsi ljudje so sužnji nečemu.
Tisti Grk
tvega svoje življenje zate.
Zakaj?
Meni, da bi ljudje morali poznati gotovosti mojega življenja.
Moja hči je bolna.
Če bi molil k tvojemu Kristusu, tvojemu Bogu, bi ozdravela?
Ne vem.
Njegove poti niso moje poti.
Torej ne ponujaš ničesar.
Ponujam resnico o odrešitvi, ki je v mojem srcu.
Grk lahko vzame svoje papirje. Zame niso nič vredni.
Jutri bo izpuščen.
Prefekt Mavricij.
Tisti Grk, Luka,
je izvrsten zdravnik.
Nihče ni tako nadarjen kot on.
Ne.
Nočem ujeziti bogov s tem, da v svoj dom pripeljem kristjana.
Rekel sem, da bi lahko pomagal njegovi hčerki.
Kako naj zdravim, ko pa on in Rim prinašata toliko trpljenja?
Tega moža poznaš bolje od mene.
Ti
si nekoč molil h grškim bogovom,
tako kot on moli k rimskim.
Zakaj si v svojem opisovanju Gospoda tako pogosto omenjal
revne,
izobčence in tujce?
Želel sem, da bi drugi razumeli,
da je Božje kraljestvo odprto vsem,
da je njegova milost za vse.
Tako je.
Nikoli ne smemo pozabiti, kako je bilo biti izgubljen.
In najden.
Ne skrbi, brat.
Ko napoči tisti trenutek,
boš imel moč, da pravilno ravnaš.
Kjer se je pomnožil greh,
se je še veliko bolj pomnožila milost.
Ničesar več ne morem storiti. -Kako je to mogoče?
Govoril sem z ostalimi. Nihče nima odgovorov.
Ne odziva se na nič, s čimer sem poskusil.
Nimam več idej.
Domislite se nečesa drugega.
Opravite še eno daritev.
Rotite bogove za njeno življenje.
Poslušajte, Mavricij, dober človek ste.
Bogovi vas še lahko slišijo in jo ozdravijo.
Zamudila si zdravnika.
Govoril si mi, naj grem ven, na svež zrak,
zato sem šla ven.
Ničesar več ne more storiti.
Nisem dvomila.
Ne smeva govoriti tu.
Se bojiš, da bi bogovi slišali, kaj govoriš?
Obtožuješ me, da jezim bogove,
kaj pa ti?
Med ženami stražarjev se govori,
da s tem možakom iz Tarza,
ki pljuva v obraz Rima, ravnaš z neko mero naklonjenosti.
Rimski državljan je.
Če sem kakor koli prijazen, sem zaradi tega.
Kakšna prijaznost je dajanje zavetja grškemu kristjanu
kljub neposrednemu ukazu tvojega cesarja?
Morali bi ti soditi in te usmrtiti zaradi kovanja zarote.
Pa misliš, da jaz jezim bogove!
Grku dajem zavetje, ker so možje teh opravljivk plačani,
da pazijo nanj.
Tvoja hči umira,
ti pa si drzneš s svojimi dejanji bogovom izkazovati nespoštovanje?
Vsa ta leta sem ti bila zvesta.
Ko te ni bilo!
Ko si bil na bojiščih.
Misliš, da nisem bila osamljena?
Mislim, da nisem bila lačna naklonjenosti?
Ničesar nisem imela.
Ničesar!
Potem pa se je rodila ona...
Ta dragocena deklica.
In bila je moje...
Moje veselje.
Bila je moje življenje, medtem ko te ni bilo.
Zdaj pa groziš, da mi boš vzel moje veselje,
moje življenje, ker nočeš prepoznati lastnega sebičnega ravnanja!
Jaz nisem kriv za to. -Za vse si ti kriv!
Vsi bogovi so mi priča, da bo njena smrt
tvoja krivda. -Dovolj!
Daj.
Da mi ne bo treba tega storiti, ko bo umrla.
Stoj!
Sem. Hitro. Po hodniku. Gremo!
Prosim! Rotim vas!
Osvobodite nas!
Bratje, rešite nas!
Tukaj spodaj!
Hitro. Prišli smo vaju rešit.
Kdo vas je poslal?
Prihajamo v imenu Kristusa.
V imenu Kristusa izvajate nasilje proti vladnim uradnikom?
Prihaja trenutek, da uničimo moč te preklete oblasti
in jo vrnemo ljudem.
Zakaj misliš, da ima Rim moč?
Tukaj bosta umrla.
In vajino delo bo umrlo z vama.
Kristus je s križem že premagal vse sovražnike.
Praviš, da prihajate v njegovem imenu,
toda jasno je, da ga ne poznate.
Kasij, moramo iti. Takoj.
Bedaka.
Preveri zapornike. -Ja, gospod.
Tako je torej poplačana moja prijaznost?
Vlomili so v moj zapor.
Ubili moje stražarje.
Vedno bodo ljudje,
ki skušajo vzeti pravico v svoje roke.
Ne prevzameta odgovornosti?
Če bi bila midva odgovorna,
ne bi bili vi v tisti celici, kjer bi čakali na lastno usmrtitev?
Kako je mogoče, da samo z besedami
pljuvaš v obraz cesarja?
Zdi se, da samo z besedami kljubuješ Rimu.
Besede ne ogrožajo imperijev.
Ker morda niso le besede,
ampak so prava resnica.
Ves čas omenjaš resnico. "Resnica".
A to je le tvoja resnica.
Če bi bila edina resnica, bi vanjo verjeli vsi.
Ne drži.
Kristus, ki je resnica, je vstal od mrtvih.
Mnogi še ne verjamejo.
Laži. Izmišljotine.
Če Kristus ni vstal od mrtvih, potem je najino pridiganje nekoristno,
prav tako pa najina vera.
In nič ne dvomiš?
Ljudje ne umirajo za stvari, o katerih dvomijo.
Trdiš, da služiš bogu, ki je nad vsemi ostalimi bogovi,
toda pred sabo vidim le starca v okovih.
Tvoje življenje je vsota tepeža in umazanih zaporniških celic.
Zaslužim si slabše, toda...
Za vse je dovolj milosti.
Da bi bili bogati,
ne revni.
Da bi bili močni,
ne šibki.
Da bi imeli sužnje in služabnike, ne pa sami bili to.
Ni treba biti inteligenten človek,
da se ozreš naokoli in veš, da v svetu nekaj manjka.
Ne dvomi v veličino Rima.
Kaj pa ljubezen do bolne hčere?
Kaj ji Rim ponuja?
Še eno besedo, pa te pošljem k bogu po tvoji izbiri.
Prav imaš, moja hči umira.
Bogovi mi ne odgovarjajo.
Obstaja še en način.
Ne. Ne obstaja.
Tvoj Kristus ničesar ne reši.
Nesmiselna sentimentalnost za najšibkejše in najrevnejše,
da bi bilo njihovo bedno stanje znosno,
dokler ne bodo pokopani in pozabljeni.
Jutri bodo v cirkusu igre.
Grka odpeljite tja,
da bo umrl za slavo mojih bogov! -Ne!
In naj mi to prinese naklonjenost za mojo hčer.
Ne!
Luka. Luka!
Moral bi pobegniti, ko si imel priložnost!
Možu iz Tarza pa pokažite, kako Rim ravna s sovražniki.
Pomagaj nam dokončati tek, Oče.
Kasij in ostali so izginili.
Mesto je v pripravljenosti.
Kako so lahko to storili?
Vse so ogrozili.
Zmedeni, sebični mladeniči s svojimi lastnimi stremljenji.
Ne pričakujem, da se bodo vrnili.
Toda Luka bo zjutraj umrl
z našimi brati in sestrami.
Želela sem samo pomagati mestu.
Zdaj pa ni ničesar drugega kot smrad smrti, ki nas obdaja.
Koliko bi jih še umrlo, če te ne bi bilo tukaj?
Moje srce krvavi za Rim.
Vem, da ne morem pomagati vsem, a Kristus nas je prosil, da poskusimo.
Hočem ostati tu.
Toda skupaj sva močnejša.
Poznam te.
Ti si potoval s Pavlom.
Luka, zdravnik.
Tako je.
Veš, kaj se bo zgodilo z nami?
Tukaj nam ničesar ne povedo.
Jutri bodo igre.
Vsi se zberite.
Zberite se. -Pridite. Pridite.
Sledil bo trenutek bolečine.
Toda le trenutek.
Le trenutek.
Potem pa bomo doma,
za vedno v družbi našega Gospoda Jezusa Kristusa.
Veste, v srcu sem čutil,
da bi se morali Rimljanom nekako maščevati
za zločine, ki so jih zagrešili.
Toda obstaja le ena pot.
Spomnite se, kaj je naš Gospod rekel na križu.
"Oče, odpusti jim, saj ne vedo, kaj delajo. "
Prosil nas je tudi, da enako molimo.
Zatorej molimo.
Oče naš... -Oče naš...
Ki si v nebesih,
posvečeno bodi tvoje ime, pridi k nam tvoje kraljestvo,
zgodi se tvoja volja kakor v nebesih tako na zemlji.
Daj nam danes naš vsakdanji kruh
in odpusti nam naše dolge,
kakor tudi mi odpuščamo svojim dolžnikom.
In ne vpelji nas v skušnjavo,
temveč reši nas hudega.
Amen.
Prosim, reši jo.
Ne smem je izgubiti.
Kar koli je potrebno. Prosim.
Pripelji Grka. Takoj!
Ja, gospod.
Jo lahko rešiš?
Hitro, dajte mi nož.
Takoj.
Prsni koš vaše hčere se polni s krvjo.
Če ga ne izpraznim, bo umrla. Vaš nož, prosim.
Hvala.
Dajte mi roko.
Pisalo in pergament, prosim.
Tukaj boste našli Akvilo in Priscilo.
Povejte jima, da sem vas poslal po te stvari.
Takoj mi jih je treba prinesti.
Mislim, da vem, kaj je narobe z njo.
To je bolezen, ki sem jo enkrat že videl na otoku Rodosu,
toda veliko moram postoriti, da ji poskusim rešiti življenje.
Zaupali ste mi življenje svoje hčere,
tako kot sem vam jaz zaupal življenja, ki jih boste videli tam.
Pojdite.
Ne, ni več kruha.
Odprite vrata! Govoriti moram z Akvilo in Priscilo!
Odpelji otroke.
Pojdite, pojdite.
Dobro.
Odprite vrata, prosim!
Prosim! Odprite!
Si ti Akvila?
Iščem Akvilo in Priscilo.
Kje je Akvila? -Jaz sem Akvila.
Luka me pošilja.
Luka vas je poslal? -Ja.
Potrebujem tvojo pomoč, prosim.
Moja hči umira. Prosim. Prosim.
Grk je živ.
Hvaljen bodi Bog.
Zaradi njega je moja hči živa.
Ni mu je bilo treba rešiti.
Nekam me je poslal po stvari.
Tam so se skrivali ljudje.
Vedel je, da bi jih lahko prijavil,
jih dal danes vreči v cirkus.
Hvaležen sem.
Moja žena in hči sta hvaležni.
Upam samo, da vam je to pokazalo nekaj resničnega.
Žal mi je za Neronov cirkus.
Žal mi je, da so tvoji ljudje danes umrli.
Ste kdaj jadrali?
Ja.
Predstavljajte si, da gledate prostrano morje pred sabo.
Sežete dol in potopite roko v vodo,
jo zajamete in dvignete proti sebi.
Voda vam nemudoma začne polzeti skozi prste,
dokler roka ni prazna.
Ta voda je človekovo življenje.
Od rojstva do smrti
nam ves čas polzi iz rok, dokler ne izgine.
Skupaj z vsem, kar nam je na tem svetu drago.
Toda kraljestvo, o katerem govorim,
za katero živim,
je kot preostanek vode v morju.
Človek živi za tisto malo vode, ki mu polzi skozi prste.
A tisti, ki sledijo Jezusu Kristusu,
živijo za neskončno prostranost morja.
Kaj pa, če po vsem tem
še vedno ne verjamem v tvojega Kristusa?
Nisem vas skušal prepričati.
Poslušajte me.
Samo trenutek je.
Ne gre zame.
Kristus sam vas pogleda in razblini vašo obrambo.
In v tistem trenutku boste razumeli, da vas Bog popolnoma pozna
in da ste popolnoma ljubljeni.
Molil bom, da doživite ta trenutek.
Mislim, da bi mi prijal sprehod, da uživam v tem soncu.
Seveda.
Rešil si njegovo hčer.
Poznali nas bodo po naši ljubezni.
To je Pot.
Slišal sem vzklike množice iz Rimljanove hiše.
Dokler živim, ne bom pozabil njihovih obrazov.
Trobente bi najglasneje zazvenele, ko so prispeli domov.
Danes se je odvilo veličastno praznovanje.
Veličastno praznovanje.
Če namreč živimo, živimo za Gospoda,
in če umiramo, umiramo za Gospoda.
Naj torej živimo ali umiramo, smo Gospodovi.
To je odlično.
In zdaj imam zaključek.
Poslušaj. "Ostal je pa apostol Pavel
"celi dve leti v svoji najeti vili. "
Ne. "Stanovanju".
"In je sprejemal vse, ki so prihajali k njemu.
"Oznanjal je Božje kraljestvo
"in o Gospodu Jezusu Kristusu učil z vso srčnostjo
"in brez ovire. "
Tako. To te bo prijazno opisalo.
Kaj pa moje drugo prijetje?
Sodni proces na forumu, Neronova obsodba,
tema moje celice?
Svojo zgodbo o teh dogodkih
sem začel z Jezusovo razglasitvijo privržencem,
da bodo njegove priče v Jeruzalemu in do skrajnih mej sveta.
In zgodba, ki se je pred 30 leti začela v Jeruzalemu,
je zdaj prispela v Rim.
To je torej konec.
A vseeno je smrt šele začetek.
Znova se bova srečala na novi poti. O tem sem prepričan.
Kajti živeti je zame Kristus
in umreti dobiček.
Ta mi je všeč.
Zapiši si.
Dobro nam gre.
Že več kot 100 kopij.
Vzeli jih bomo s sabo iz Rima in jih odnesli vsem skupnostim.
Mnogim bo pomagalo.
Hvala. Hvala.
Luka.
Kaj boš storil?
Zdaj ne morem zapustiti Pavla.
Ko odidemo,
ti ne morem zagotoviti varne poti iz Rima.
Akvila, storil si že več kot dovolj.
Čutim, da je najpomembneje, da dokončam to delo.
V življenju je nekatere stvari vredno tvegati.
Oba bom pogrešal.
Izvoli. Pavel je prosil, da poskrbiš,
da Timotej nemudoma prejme ta pisma.
Seveda.
Ne boj se.
"Ljubljenemu sinu Timoteju:
"milost, usmiljenje in mir od Boga Očeta
"in Kristusa Jezusa, našega Gospoda.
"Spominjaj se Jezusa Kristusa, ki je bil obujen od mrtvih,
"Davidovega potomca.
"Nikar se torej ne sramuj pričevanja za našega Gospoda.
"Pa tudi mene, ki sem zaradi njega jetnik, se ne sramuj,
"ampak z menoj trpi za evangelij,
"oprt na Božjo moč.
"Bog nas je namreč odrešil
"in poklical s svetim klicem,
"ne zaradi naših del,
"temveč zaradi svojega sklepa in milosti.
"To je moj evangelij.
"Zanj prenašam celo verige,
"kakor bi bil hudodelec.
"Vendar Božja beseda ni vklenjena.
"Jaz se namreč že izlivam
"kot pitna daritev.
"In napočil je trenutek mojega odhoda.
"Dober boj sem izbojeval.
"Tek dokončal.
"Vero ohranil.
"Gospod naj bo s tvojim duhom.
"Milost
"z vami!"
PREDEN GA JE DAL NERON ZAPRETI,
JE PAVEL PREPOTOVAL VEČ KOT 16.000 KILOMETROV
V VEČ KOT 30 LETIH
IN PO VSEM ANTIČNEM SVETU USTANAVLJAL KRŠČANSKE SKUPNOSTI.
PAVLOVO ŽIVLJENJE JE LUKA DOBRO DOKUMENTIRAL,
KAR JE BILO VKLJUČENO V ENO OD NAJBOLJ BRANIH KNJIG
NOVE ZAVEZE, APOSTOLSKA DELA.
FILM JE POSVEČEN VSEM, KI SO BILI PREGANJANI ZARADI SVOJE VERE.
Prevod podnapisov: Maja Jazbec